Så ni grälade inte?
Nej, min kusin var snäll. Men i slutändan var det ett annat land.
Jag hade flyttat en gång för många.
Dessutom hade jag tagit Sybbie ifrån er.
- Var det rätt? - Det var din rätt, men det var synd.
Jag önskar att vi kunde se våra ansikten när du kom in.
- Jag stal väl inte föreställningen? - Nej då.
Det gjorde den bättre.
- Hur mådde Sybbie imorse? - Trött, men glad att vara här.
Vad ska du göra, Mary? Nu när Tom är hemma.
Precis vad jag höll på med.
- Varför? - Tja.
Han ska väl vara förvaltaren?
Kan vi ge Tom ett par dagar att landa innan vi börjar bråka?
Jag motsätter mig inget, jag vill allas bästa.
Kan du inte komma till kontoret så jag kan uppdatera dig?
- Något nytt från Carson? - Han meddelade att de är framme.
- Det var allt. - Vi hade kunnat...
- erbjuda något bättre än Scarborough. - Det var vad de ville.
När kommer Rosamund?
- Imorgon, för middag. - Varför kommer hon?
För att träffa oss, sa hon-
- men hon vill nog ge sig in i bråket om sjukhuset.
Hon kommer ge understöd till Cora och Isobel.
- Kommer hon att ta deras sida? - Mot farmor? Varje gång.
Ms Baxter, inspektör Willis ringde. Han vill titta förbi.
- Vad är det? - Inspektören kommer hit senare.
- För vad då? - Att träffa ms Baxter.
Det är hennes höghet.
Jag måste kila.
Varför vill polisen tala med ms Baxter?
Blir en trevlig omväxling.
- Kul att vi kan skämta om det. - Fast det är inget skämt.
- Vem talade med honom? - Inspektören? Det var jag.
Nästa gång ska du prata med mig först, innan du sträcker ut en inbjudan.
Jag är butlern nu.
I de kommande fem minuterna.
Tills mr Carson kommer tillbaka.
Och låt oss inte glömma det.
När anlände det här?
Mr Spratt kom in med det imorse, milady.
Lady Grantham vill ta med lady Shackleton...
- när hon kommer på middag. - Trevligt.
Är det? Det är bara så att farmor har en bundsförvant när vi börjar strida.
Hon tror att lady Rosamund och mrs Crawley är på min sida.
Nåväl. Jag ringer henne när jag går ner.
Vad vill du helst? Att vara gemensamma förvaltare? Inte mig emot.
Kanske. Men ska jag bo här behöver jag jobba med mer än bara godset.
- Så företagsamt. - Jag har förändrats.
Jag är fortfarande inte traditionell.
- Kungen bör inte vänta sig mitt stöd. - Pappa vore inte överraskad.
Jag känner inte likadant för kapitalism, åtminstone inte amerikansk.
En hårt arbetande man kan nå toppen under en livstid.
- Vilket inte är sant här. - Inte än.
Jag har en känsla av att det ganska snart kommer att ändra sig.
- Jag hoppas att det inte oroar dig. - Tom, du är min bror.
Jag vill det bästa för dig, i liv och arbete.
Inga fler ms Buntings om du har någon nåd.
Men var inte oss till lags på något sätt.
- Var dig själv till lags. - Men du då?
Ångrar du avfärdandet av dina friare?
Nej-
Kom in hit. Mr Carson kommer inte ha något emot det.
Tack ska du ha mrs Patmore.
- God morgon. - Handlar detta om Bates?
Nej då. Det handlar inte om Bates. De är avskrivna.
Vad har då ms Baxter gjort om det inte handlar om dem?
Vill du att vi pratar ensamma ms Baxter?
Mrs Hughes skulle inte gilla det.
Jag bad mr Molesley att sitta med, om det går bra. Han väntar utanför.
Självklart. Om jag inte är önskad...
- Det är inte... - Jag förstår.
Jag förstår.
Du kan gå in.
Jag ska gå rakt på sak.
Du vet vem jag menar med mr Peter Coyle.
Ja. Det gör jag.
Han är just nu ute på borgen för stöld.
Det verkar inte överraska dig.
Det stämmer.
Han är anklagad med en kvinna i samma hus-
- och det mesta av bevisbördan är riktad mot henne.
Jag är återigen inte överraskad.
Såhär är det.
Han säger sig vara oskyldig, och han har inget brottsregister, men arkiven-
- visar att han dykt upp i tidigare utredningar.
Stölderna sker alltid av kvinnor.
Och han har undsluppit åtal varje gång.
Han arbetade i samma hus som du.
Han slutade samma dag som du stal juvelerna från din mätress.
- Sant. - De juvelerna återfanns aldrig...
och du har förblivit tyst.
Men vi tror att han tjänade på stölden.
Och vi vill att du ska vittna om detta-
-som ett karaktärsvittne.
Vi försöker bara skydda sårbara, unga kvinnor från honom i framtiden.
Han har förstört flera liv.
Jag ska gå nu, ms Baxter. Var god och överväg min begäran.
Det är klart att hon ska inspektör Willis.
Sedan kommer jag att ringa igen.
Adjö.
Jag kan då säga detta:
Mr Coyle var en stilig djävul.
Han var en djävul, det stämmer.
Det är inte mitt beslut, men du borde göra det.
Du vet inte vad du ber om.
Allt som ondskan behöver för att segra är att de goda ingenting gör.
Detta är otroligt, men ändå inte.
Lady Shackleton kommer gärna, men kan hon ta med sin systerson?
Vad?
Han är i Yorkshire av nån anledning, och stannar bara en natt.
Vad svarade du?
Jag vill inte ställa farmor mot väggen.
- Det är illa nog som det är. - Mamma är en gammal intrigmakare.
Hon kan använda tårar eller terror med likvärdig lätthet.
- Vem är mannen? - Jag vet inte. Hennes systers son.
Mrs Cobb ska bo hos sin dotter i Oswaldkirk-
-så Mary ger stugan till Carsons.
Utmärkta nyheter.
- Kan vi prata om Yew Tree-gården? - Vad är det med den?
Vi kan väl skaffa en ny arrendator?
Nej, Mary har rätt. Det är smartare att vi tar över.
- Vi kan hyra ut huset. - Vi kommer ha några hyresgäster.
Jag ville se Faircloughs nya plantering.
Tom, vill du gå en tur?
Låt mig ringa ett samtal sen kommer jag.
Är du glad att han är tillbaka?
Det är jag verkligen.
Lustigt, eller hur?
Hur är de nya husorna?
Trevliga. Arbetar hårt.
Men de bor inte här.
De går hem före middagen så vi känner inte riktigt dem.
Inte som förr. Ms Baxter och jag förbereder sängarna på kvällarna.
- Jag hoppas att du inte arbetar för hårt. - Jag mår riktigt bra.
Fast jag lägger på vikt.
Jag såg mr Bates spionera. Han kommer att tro att jag ätit pajerna.
- Har du inte berättat? - När jag vet att allt blir bra.
Han kan fira utan att oroa sig.
- Vi pratade om dig. - Bra saker hoppas jag, milady.
Jag ville be Molesley och Andrew att ta ner väskorna.
- De har gått till byn. - Det skulle Carson inte tillåta.
När katten är borta, milady.
Klarar du av det?
- Vi kan ta en var. - Nej, de är för tunga för Anna att lyfta.
- Då går jag två gånger. - Stackars dig.
Bilen väntar vid stallet.
De var snälla som lät mig ta med Henry.
Kunde han inte stanna kvar med brickan i knät?
Var inte elak. Jag träffar aldrig honom.
Han är bara här för att titta på någon hemsk racerbil.
- Är han vän med Philip? - De var vänner som små.
Jag är rädd att han inte gillar min svärdotter.
Men vem gör det?
Förstår du uppgiften?
Vi ska övertala lady Grantham att motsätta sig förändringar på sjukhuset.
Nej, inte riktigt. Att motsätta sig de som tar ifrån oss vår kontroll.
- Det vore hemskt illa för byn. - Föråt mig, men varför?
Om det innebär modernare och flera behandlingar.
Hur kan byns intressen skyddas-
-om varje beslut fattas i York?
- Jag förstår det min kära, men... - Är du här för att hjälpa till eller irritera?
- Att hjälpa till, förstås. - Då finns det inget mer att säga.
Jag vill be om några frivilliga som kan städa mrs Cobbs stuga åt Carsons.
Hans nåd vill ha det klart innan de återvänder.
Jag kan gå med husorna imorgon bitti.
- Synd att de inte kan bo i sitt hus. - Byggarbetarna är fortfarande där.
Man kan inte ta sig dit utan bil. Revolutionärt av Carson.
Carsons?
Så vi måste kalla henne mrs Carson?
Jag önskar att jag visste hur länge mr Mason måste vänta på sin gård.
Pratar du om Yew Tree-gården?
- Mr Mason tar över den. - Det tror jag inte.
De ska odla marken själva.
- De kanske ska hyra ut huset dock. - Vad?
Jag hörde dem prata om det vid frukosten igår.
Säg inte det.
De kan inte ändra sig så.
- Men de sa inte att de skulle. - De antydde det.
- Hon antydde det. - Jag kanske...
går till mrs Cobbs stuga när de byter.
- Jag följer med. - Det behövs inte.
Jag tror att han har något att tänka över.
Behåll er ömkan, mr Molesley, du behöver den mer än jag.
Jag vet mycket väl att din mor har rätt.
Vi kan inte gräla offentligt-
- då kommer de att tvingas att avgå. Det vill jag inte.
Vilket innebär att jag inte ska göra farmor argare än hon redan är.
Hur mår du? Några nyheter?
Jag har faktiskt några.
Har du hört talas om Hillcroft?
- I Surbiton. - Vad är det för ställe?
Ett college. För kvinnor från modesta bakgrunder.
Men kloka kvinnor, med potential.
- Jag sitter i styrelsen. - Så intressant.
Det visste jag nog.
Så jag tänker föreslå dig som Styrelsemedlem med.
Lustigt nog bor vår kassör här uppe.
Jag kom hit så jag kunde träffa honom med.
- Vi ber honom komma över. - Vad heter han?
John Harding.
Jag gillar hur han låter.
Egenföretagare, smart, framgångsrik.
Och närmare din ålder än min.
Kan jag få byta ett ord, milady?
- Snabbt. Jag är sen. - Det handlar om ms Baxter.
Det är väl inte skvaller?
Det tror jag inte, milady.
Försöker du få potatisarna att erkänna spioneri?
Jag känner mig så besviken.
De gav mr Mason förhoppningar. Lät honom tro på framtiden, men nu?
Var det inte du som höjde hans förväntningar?
Jag var säker på att det var vad hon menade.
- Hon lurade mig. - Det kanske inte gick.
Inte gick? Försök inte med "går inte".
Okej, madame Defarge. Lugna ner dig och mosa klart potatisarna.
Änkegrevinnan lady Shackleton och mr Henry Talbot.
God kväll, lady Shackleton.
Ingen berättade att du var systersonen.
Är det vad jag är? Systersonen?
Du sa aldrig att din moster är lady Shackleton.
- Visste du att hon tog dig hit? - En får lov att ha hemligheter.
- Vi bjuder in mr Harding. - Han har en fru, vi får bjuda henne med.
Det är fantastiskt för kvinnor att sträva efter givande karriärer.
Tala om att göra skillnad. Detta kan förändra liv.
Vad gör du i Yorkshire?
Tittar på en bil jag kanske ska tävla med.
Så du är verkligen en bilman.
Jag visste inte om du var allvarlig.
Jag är verkligen en bilman.
Det hör man inte så ofta häromkring.
- Tävlar du vid Brooklands? - Ja, jag har kört där mycket.
Jag avundas inte mycket, men jag avundas det.
Vilken sorts Talbot är han?
En Shrewsbury.
Men inte i närheten av earlskap.
Omkring 40 starka män hade fått sätta livet till.
Inget är omöjligt.
Utan det, vad är hans framtidsutsikter?
- Tillräckliga, men inte lysande. - Ärligt talat, lyssna på er själva.
Nej, lady Shackleton har helt rätt.
Mary behöver mer än ett vackert leende.
Och en hand på växelspaken.
Jag är förvånad att du vet vad en Växelspak är.
Jag vet mer än du tror.
Ni är snälla som låter Henry och mig vara med på en familjefest.
Men låt inte mamma dra in dig i bråket.
Verkligen, Robert?
Du utmålar mig som komplottmakare.
Ingen har skarpare ögon än en tillgiven son.
Det har du läst nånstans.
Varför tror du aldrig att jag kan tänka ut någonting?
Litar du inte på din egen övertygelseförmåga?
Låtsas inte. Vem annars kunde Hennes nåd ha hört det från?
Du kommer ångra din tystnad.
Fortsätt nu, mr Molesley.
Bara för att mr Carson är borta...
Du ser väldigt upptagen ut.
Anna.
Kan jag hjälpa dig?
Jag mår bra.
Fortsätt bara, som de säger i flottan.
Behandlingar som vore tillgängliga för byn-
- är överlägsna allt annat som vi kan göra anspråk på.
Du fattar ett illa beslut och försämrar byn genom att göra det.
Prudence, säg åt dem.
Det finns nog en hel del att säga för bägge sidorna.
Var inte så svag.
Hur kan jag vara en expert när jag inte känner till fakta?
Det har aldrig hindrat mig.
Hon är fortfarande i god vigör.
Om hon var 20 år yngre, hade du kallat henne tyrann.
Har du funderat på vad du ska göra nu när du är tillbaka?
Före middagen sade mr Talbot att han arbetar med bilar.
- Undrar om det är för mig. - Inte som racerbilförare.
- Kanske inte. Men i den världen. - Vilket är långt borta från Downton.
Din attityd främjar knappast en fredlig lösning.
Jag tänker inte ens förklara.
Varje gräl om byn är likadant.
Jaså? Jag är ingen bypojke.
Men far var parlamentariker, vi bodde i London.
Fast under sommaren umgicks vi med jakt-och fiskesällskap.
Det är vi.
Jo, men det är inte allt ni är.
Så du tjänar ditt levebröd på bilar?
Jag antar det. Ja, jag tävlar i ett team.
- Är det udda? - Ganska udda.
Fast folk gör så udda saker nuförtiden.
Jag mötte en man som arbetade med att importera marsvin från Peru.
Göm dig inte bakom lady Shackleton, mamma.
Du är fullt kapabel att slåss själv.
Frågan är, vilket system är bättre på att-
- ge modern behandling till den lokala befolkningen?
Det är inte poängen.
- Det är precis poängen. - Du har förvirrat dina prioriteringar.
Jag tror nog att kusin Isobel har rätt att argumentera.
Självklart. Hon är bara inte berättigad att vinna.
Jag har varit en besvikelse för er mor.
Inte för mig. Du kunde ha gjort saker ännu värre.
Jag antar det.
- Besöker du någonsin London? - Ibland.
Vore det hemskt enkelt av mig om jag gav dig mitt kort?
Ganska enkelt.
- Men jag tar det ändå. - Ring mig.
Vi tar en lunch eller en drink.
Eller något.
Vet du att jag inte kan bry mig mindre om bilar-
-om jag ens tog ett piller för det?
Det är för att ingen har lärt dig om dem.
Ordentligt.
Det främsta jag vill undvika är att farmor sparkas från styrelsen.
Eller att vi alla sparkas ut för bråket vi orsakat.
Att stöda hennes felaktiga idéer hjälper inte.
Får jag föreslå att vi försöker vara vänner?
Medlaren Tom är tillbaka.
- Det är hela dess syfte. - Moster Prudence.
- Vi missbrukar vårt välkomnande. - Verkligen.
- God kväll, Robert. - God kväll.
- God kväll, Mary. - God kväll.
- Mr Talbot. - Lady Mary.
Inte den smärtan igen.
Jag kan inte dricka portvin längre.
Älskling.
Jag tror inte att jag någonsin har känt en sådan avsaknad-
-av anledning.
Vad menar du med anledning?
Varför är jag här? Vad gör jag?
Vad gör vi allihopa?
Försöker ta oss igenom livet så gott vi kan.
Ja. Men du-
-får vänner.
Folk gillar dig. Hennes nåd gillar dig.
Mr Molesley gör mer än gillar dig.
Var inte larvig.
Det är sant. Jag är avundsjuk.
Inte på mr Molesley.
- Men på resten av det. - Och jag avundas dig.
Du bryr dig inte om vad folk säger.
Medan jag darrar vid blotta åtanken av att vara till allmänt åtlöje.
- Jag borde vara van vid det nu, men... - Du är starkare än du tror.
Och du har fel om mig.
Jag bryr mig om vad folk säger.
Tala inte som om du kan tvinga mig. Det vet vi båda att du inte kan.
- Vi kan tvinga dig att närvara vid åtalet. - Kom igen.
Inspektör Willis är inte fienden.
Mr Coyle är fienden och här har du chansen.
Chansen för vad?
Hämnd?
- Det gör inte mycket gott. - Inte hämnd.
Att hindra andra flickor att dras in i ett liv av brott.
Två av kvinnorna han använde är prostituerade nu.
Minst en är död. Vill du att han ska fortsätta?
Om jag säger ja, vad kommer att hända?
Vi skickar en lista av vittnen till åklagaren.
Det är ingen skräckhistoria att vittna i rätten.
De får en lista på vem som ska vittna. Om han inte ändrar sin yrkan då-
-går det till rättegång.
- Bra. - Tack ska du ha, ms Baxter.
Jag håller dig underrättad.
Vad fick dig att ändra dig?
Jag tänkte på flickorna han fördärvade.
Som han fördärvade mig.
Men han har väl inte fördärvat dig?
Beviset är att du står här.
Kanske.
Men han förändrade mig.
Jag såg precis Hardings bil. Vi väntar i salongen.
Javisst, milady.
- Hejsan. - Jag tror vi är väntade.
Självklart, mr och mrs Harding.
Ska jag ta era rockar?
- Gwen? - Anna?
Det är du, inte sant?
Varför sa du inte att ni skulle komma?
Jag visste inte förrän i morse, annars hade jag.
Han sa att vi skulle besöka någon som heter Painswick.
Lady Rosamund Painswick.
Hans nåds syster.
Jag hade glömt det.
Vi ses senare, om jag kan.
Hon har inte tid till att hälsa på sina gamla vänner då?
När var du vän med Gwen?
Vi är så glada att se er.
Jag vill höra om Hillcroft. Varför blev du involverad?
Jag tar gärna åt mig så mycket av äran som möjligt-
-men det var faktiskt mrs Hardings idé.
Vad drog dig till deras arbete?
Ursäkta mig, men har vi setts?
Jag tror inte det direkt.
- Berätta mer om Hillcroft. - Tja.
Jag fick aldrig någon högre utbildning. Så...
Vem gjorde det? Det enda vi lärde oss var franska fördomar och danssteg.
- Men vem är Gwen? - Hon var husan före kriget.
Hon blev sen sekreterare. Nu har hon lunch där uppe...
- medan vi är fast här nere. - Vad tycker Hans nåd?
De vet inte vem hon är. De ser ju oss inte i ansiktet.
Jag undrar om Karl Marx kan bli klar med leverpastejen.
Jag tror inte att Hans nåd bryr sig.
Han är inte obekväm med sådant. Han bryr sig inte var hon har arbetat.
Hans dotter rymde med chauffören under tiden.
Mrs Harding stöttade Hillcroft när det öppnade 1920.
När de senare behövde en kassör föreslog hon mig.
- Hur sköter du det från Yorkshire? - Jag åker dit två gånger per månad.
Telefonen har förändrat allt.
Jag vill höra mrs Hardings berättelse.
Tja, det var telefonen som förändrade allt för mig med.
Ni förstår, jag var en sekreterare innan vi gifte oss.
För ett telefonbolag.
När alla anslöt sig, vid början av kriget.
Sedan flyttade hon till lokalförvaltningen där vi träffades.
Men om jag hade haft mer utbildning hade jag kanske gått längre.
- Om det inte låter för fåfängt. - Nej.
Många kvinnor känner så. Det gjorde jag.
Jag kunde bli sjuksköterska men inte läkare?
Är det dags för lunch?
- Det är det, milady. - Ska vi gå in?
Jag hoppas att vi får en chans att fortsätta det här.
- Det är du. - Jag vill inte låtsas.
Jag visste inte att vi skulle hit förrän vi svängde in på uppfarten.
- Vet han om att du arbetade här? - Han vet att jag var en husa.
När vi träffades var det i det förflutna.
Jag är inte bättre. Jag gifte mig med chefens dotter.
Så ska hon komma ner?
Jag vet inte. Det sa hon inte.
Hon är för viktigt för att prata med oss.
Ta upp dessa nu.
Vi måste hitta stegar för att hjälpa dem finna sin potential.
Jag håller med.
Kvinnor måste få utbildning och vara del av arbetskraften.
Det är tur att Carson inte är här.
- Carson? - Vår butler.
Han är traditionsenlig.
Ni minns väl mr Carson?
Vad menar du, Barrow?
- Mrs Harding brukade arbeta här. - Vad?
- Hon brukade vara en... - Tack, mr Barrow.
Jag kan berätta.
Jag brukade vara en husa här.
Ett par år, innan kriget.
Här? I detta huset?
- Jag visste att jag sett dig tidigare. - Varför sa du inget?
Jag vet inte.
Eller, jag skulle.
Du hade varje chans.
Du kan ta puddingen och Andy kan bära grädden.
Hur går det?
- Mr Barrow avslöjade henne. - Medvetet?
Han berättade för bordet att hon arbetade som husa.
- Jag visste att han skulle göra det. - Såklart, hur kunde han låta bli?
Vi har hört att du fördärvade Gwens lunch. Bra jobbat.
Jag kunde inte ha vetat att hon tänkte ljuga sig igenom den.
Det är väl inte bara det? Hennes lycka gör dig bitter.
- Du är avundsjuk - Avundsjuk?
Varför?
För att jag hängivit mitt liv till tjänsten?
Och för att jag kommer att slängas ut med soporna?
När hon hoppade på första chansen hon fick-
- och att hon nu har lunch i middagssalen?
Hur skulle det göra mig avundsjuk, mr Bates?
Hans nåd kommer inte att gilla det.
- Du försöker förorätta henne. - Tja, vi får se.
Lady Mary gillade inte att bli tagen för idiot.
Om jag måste påminna er igen, så är det jag som är butlern.
Så, var goda och fortsätt.
Fantastiskt att du gick från service till statlig tjänst.
Nu är du gift till en framträdande man.
- En 1900-talshistoria. - Jag håller med.
Välkommen åter. Jag känner mig dum som inte kände igen dig.
Varför skulle du? Vi pratade aldrig.
Du arbetade här i två år och vi pratade aldrig med dig?
- Det är vi som gjorde fel. - Nej, jag menade det inte så.
- Det var ett bra jobb. - Men inte bra nog.
Jag ville bara inte jobba med service hela mitt liv.
Så du hittade en chans och tog den. Bravo.
Jag fann den inte. Lady Sybil fann den.
Hjälpte Sybil dig?
Ja.
Hon gjorde allt. Hon höll utkik för arbete.
Lånade mig kläder. Körde mig till intervjuer.
En gång blev hästen halt-
-och vi fastnade båda i leran.
Oj, vilka ursäkter vi var tvungna att komma med.
Jag minns att vi var så oroliga men hon sa aldrig något om dig.
Det var vår hemliga pakt.
Och en dag frågade hon ut mannen som installerade telefonen här-
- och det var så jag fick mitt första jobb i affärsvärlden.
Hon släppte inte in mig i biblioteket medan du träffade honom, det var du.
Höll ni kontakten?
Julkort och sådant.
Sedan hörde jag nyheten.
Jag glömmer henne aldrig.
Hennes vänlighet ändrade mitt liv.
Vilket fint sätt att minnas henne på.
Hon var en fantastisk person.
Älskade Sybil.
Tack, Barrow, för att du påminde oss om mrs Hardings tid hos oss.
Mitt nöje, milady.
- De kommer nu. - Det är en överraskning.
- Jag ville bara säga hej. - Tänk att Mrs Hughes missade dig.
Berätta om era barn. Vi vill veta varje detalj.
- Var bor ni nu? - Låt oss börja från början.
Efteråt vill jag höra om er alla.
Mr Branson, jag vill inte störa. Men nu är du här...
- och du är förvaltaren igen. - Lady Mary är det.
Du vet vad de planerar för för Yew Tree-gården.
- Jag antar det. - Och de...
övervägde Mr Mason. Men det vekar ha ändrat sig.
- Det är inte fullt så enkelt. - Det är så här enkelt.
Hans son, min man, lämnade detta huset för att dö för sitt land.
Borde vi inte hjälpa honom om vi kan?
Jag ska prata med de andra.
När du berättade om mrs Hardings koppling till oss, tror jag att du-
-försökte göra henne till åtlöje.
Jag gillar inte att se sådant.
Jag uppskattar inte avsaknad generositet.
- Förstår du mig? - Ja, milord.
- Du är din egen värste fiende. - Om det är sant, har jag konkurrens.
Mrs Harding satte mig på plats när hon var här.
- Det menade hon nog inte att göra. - Nej.
När hon pratade, fick jag chansen att se över mitt eget liv.
Jag insåg hur mycket bättre Sybil var. Det kändes bestraffande.
- Du tar det för hårt. - Varför var jag så småsint?
Hon gjorde något av sitt liv, och varför inte?
Ingen panik nu. Har du ont?
Det hade jag då.
En skarp smärta. Jag hade det tidigare.
- Jag förlorar det. Det händer igen. - Det vet vi inte.
Vi åker till London. Jag ringer dr Ryder...
- det finns en linje för nattsamtal. - Vi missade sista tåget.
Vi kör till York.
Det kan finnas ett sent tåg.
Vad säger jag till mr Bates?
Jag vill inte skrämma honom eller bygga upp förväntningar.
Säg att det är jag. Jag måste akut träffa en läkare.
Tänk om jag förlorar det på vägen?
Då är det inte värre än det är nu.
Du får träffa läkaren när du kommer dit.
Jag bryr mig inte vad klockan är. Han får komma till oss.
Gå nu, möt mig framsidan.
Vad ska du med väskan till?
- Jag åker fort till London. - För vad då? Vad har hänt?
Berätta inte för någon, men det är Anna. Hon kan ha ett missfall.
- Hur kommer ni dit? - Vi missade tåget.
Om vi kör till York kan det finnas ett.
- Om inte, tar vi tåget i gryningen. - Jag kör er till York.
Du är rar. Kom ihåg, inte ett ord till någon, inte ens Bates.
Hon borde berätta för honom. Jag hämtar bilen.
- Kan jag bo på Belgrave Square? - Jag ringer Mead.
- Har du inte missat tåget? - Tom kör oss till York.
- Oss? - Anna.
Får vi fråga varför?
- Något medicinskt. - Jösses.
Jag är inte i fara, måste gå.
- Jag kommer tillbaka. - Vilken tid kommer du dit?
När jag kommer dit.
Adjö. Jag ringer imorgon.
Carson och mrs Carson kommer tillbaka på fredag.
- Det vore trevligt om du var här. - Jag ska försöka. Måste rusa nu.
Jag förstår inte brådskan. Lady Mary verkade inte sjuk tidigare.
- Vill du ha hennes anames? - Nej, men det verkar så plötsligt.
Ibland är detta plötsligt.
Så du döljer inte något?
Vi har levt med misstänksamhet för länge. Det är under ditt skinn.
Jag ska skynda. Inte låta mr Branson vänta.
- Före Hennes nåd? - Här kommer hon nu.
God kväll, Bates.
Oroa dig inte, vi kommer strax tillbaka.
- Vad är lady Marys nödfall? - Det har vi inte med att göra.
Helt sant, ms Baxter, jag håller faktiskt med dig.
Daisy, vad är det?
Jag har fått nog.
Jag bryr mig inte om vad mrs Patmore säger. Hennes nåd har lurat-
- mr Mason från sin gård. Jag ska prata med henne.
Daisy, låt bli.
- Du förlorar jobbet, och sen då? - Se på Gwen.
Hon slutade med service för att skapa ett bättre liv.
- Vad gör jag? - Varför är ni inte där uppe?
De ville vara ensamma. Vi serverade bara kaffe.
Hon kan inte klampa in när de pratar om något privat.
Jag väntar på henne.
Jag önskar att du lät bli.
Stackars Tom. Skyndar att köra iväg.
- Mary är bara dramatisk. - Hon verkade inte alls sjuk.
- Varför skulle hon annars åka? - Vi frågar henne imorgon bitti.
Jag skulle vilja fatta ett beslut om Yew Tree-gården.
Jag vill ge den till mr Mason.
Det vet jag att du vill. Men han är gammal.
- Han hade fått hjälp från Daisy. - Har vi råd?
Vi hade tjänat mer om vi odlade marken själva och hyrde ut huset.
Borde vi inte vänta på Tom?
- Jag frågar vad Sybil skulle göra. - Är det rättvist?
Daisy, snälla.
Du är en bra kokerska. Du kan få jobb var som helst.
Men du får klara dig utan en referens.
Har du glömt vad som hände när du tog till ord vid auktionen?
Nej. Jag har fått nog.
Det räcker nu. Jag måste göra det.
- Jag följer med dig. - Om du vill, jag går nu.
- Men varför? Varför inte mr Mason? - Lyssna på honom, Daisy.
- Lyssna på honom åtminstone! - Tyvärr, jag har bestämt mig!
- Det gick fort. - Och vi hann med sista tåget.
- Så de är på väg söderut. - Vad handlade det om?
- Inget som borde oroa dig. - Du missade en god middag.
Jag köpte mackor och åt dem i bilen.
Du är modigare än jag är, Gunga Din.
Vi har fattat några beslut medan du var borta.
Mamma vill att mr Mason ska få Yew Tree-gården.
- Jag förstår. - Det är inget affärsbeslut förstås.
Och Cora har använt lite känslomässig utpressning.
Jag frågade vad Sybil hade velat att vi gjorde.
- Vi vet alla svaret. - Är det övertygande nog?
Jag påmindes tidigare om Williams död.
- Vi står i skuld till gamle Mason. - Det sa jag med.
- Borde vi inte vänta på Mary? - Nej, jag tar hand om Mary.
Det blir bättre om det är en fait accompli.
Vi måste inte göra allt som Mary säger. Inte när vi är ense.
Det är kanske slugt att gå bakom ryggen på henne!
Men det är för viktigt för mig för att låta skrupler stå i vägen.
- God kväll. - God kväll.
- Ers nåd. - Daisy?
Ja, det är jag och jag vill tala med er.
- Daisy. - Vad gör du här, Baxter?
Jag var orolig. Hon har varit upprörd.
- Jag har varit upprörd. - Jag beklagar-
-men jag förstår inte vad du gör här.
Daisy, där är du. Det var kvickt.
Ska du berätta för mr Mason eller ska vi?
Berätta vad då?
Han får gården om han vill ha den. Är det inte därför du är här?
Underbara nyheter. Daisy.
Underbart.
Hon går ner nu, milady. Vi ses i ditt rum.
Det var ganska konstigt.
Jag tror att jag precis undvek något. Och jag vet inte vad.
Börja inte.
Hur mår hon?
Vilar. Sover nu, hoppas jag.
- Förlorade hon barnet? - Nej.
Vi hann i tid.
Jag har satt in maskan som jag talade om och som de säger i litteraturen-
-jag är försiktigt optimistisk.
Vad ska vi göra nu?
Kan ni stanna en dag eller två?
- Vi kan åka tillbaka på fredag. - Bra.
Hon måste vila när hon kommer dit-
-men oroa er inte så mycket.
Jag är så tacksam att du kom ut hit i gryningen.
Oroa dig inte, det kommer synas i räkningen.
- Självklart. - Och nu säger jag adjö.
Jag känner mig så...
Jag vet inte. Omtumlad.
Igår trodde jag att jag hatade henne.
Och idag räddade hon våra liv.
Det är aldrig bra att hata någon.
Så är det sant?
Mr Mason fick gården trots allt?
- Verkar som det. - Jag avundas honom.
Goda ord från en stadspojke.
Inte jag. Lantlivet är vad jag är ute efter.
Jag bryr mig inte om var jag började, jag vill hamna här till slut.
Vilken tid kommer Carson imorgon?
- Sex, milord, om tåget är i tid. - Är hans välkomnande planerat?
Vi har en liten fest i tjänarnas sal.
Vi kommer ner, säg till mrs Patmore-
- att vi kan äta kall middag om det är lättare.
- Absolut. - Äntligen åter till det normala.
Jag har trivts som butler.
Jag hoppas att du lärt dig något av det.
Du förstår, Barrow, Carson är en god man.
Glöm inte det. Det är därför som folk är lojala till honom.
- Jag håller det i minnet, milord. - Ja.
Det kan vara till hjälp när du...
När timman är slagen.
Att gå vidare.
Ja, milord.
Välkommen till den kungliga bilklubben.
- Känner du till den? - Nej.
Men jag gillar överraskningar.
Ursäkta om jag ser nedgången ut. Jag tog inte med kläder.
Jag stal detta från min moster.
Du är motsatsen från nedgången.
Jag vet inte varför. Men jag har aldrig varit här förut.
När byggdes det?
1911.
Ett tempel för bilälskare.
Din kärlek är inte nyckfull.
Men för mig-
- är en bil ett sätt att ta sig från A till B. Inget mer.
Vad intresserar dig?
- Hästar? - Nej.
Jag skriver. Jag jagar till och med.
- Men jag ser inte hästar i mina drömmar. - Vad, då?
- Jag gillar mitt arbete. - Arbetar du?
Chockerande, inte sant?
Min far och jag driver godset tillsammans-
-men jag fungerar som förvaltare.
Många gods går under i dessa tider och-
- jag är fast besluten att Downton inte ska bli ett.
Inte alls chockerande, jag är mycket imponerad.
Och du har en son?
Ja, George.
Han tar så småningom över, antar jag?
Och när han gör det, vill jag att han ska vara chef för en modern concern.
Han kommer ärva sin farfars titel, av anledningar för tråkiga att tala om.
Det är ordentligt och prydligt.
Till viss del.
Men är du inte snarare en lös tråd?
Jag hoppas att detta betyder att du ska lägga in en stöt innan vi är klara.
Antagligen.
- Kommer du då acceptera? - Nej.
Men jag kommer verkligen att njuta av processen.
Jag kan inte tro det.
Det känns som att jag står vid paradisets portar.
Det är nog inte finare än din gamla gård.
Men det är tryggt, Daisy.
Detta godset säljs inte under min livstid.
Lady Mary hade aldrig tillåtit det.
Nu vet jag var jag kan ha min sista vila. Och det är tack vare dig.
Du har använt ditt anseende för att rädda mig.
Jag tror inte att jag har mycket till anseende.
Där har du fel.
Och här är beviset på det.
De kommer strax.
- Är det rakt? - Ner lite till vänster.
Vi strävar inte efter perfektion.
Poängen är att vi har försökt.
- Är du färdig? - De är packade...
och ingen av dem byter av ikväll, så de kan komma ner och säga hej.
- Och resan gick bra? - Det tror jag, ja.
Hurså?
Därför att jag tror att jag vet vad du döljer.
Och jag är ganska säker på vad det var som fick dig att hasta till London.
Jag hoppas att jag har fel.
Du har inte helt fel.
Men du har fel om du tror att jag döljer något sorgligt.
Jag har dolt något som är mycket lyckligt.
Gud.
Är du säker.
- Verkligen? - Verkligen.
De är här.
Välkomna tillbaka.
Hemma igen till sist. Det känns som att jag varit borta i månader.
Mycket smickrande.
- Tack så mycket. - Tack ska du ha.
Där är ni ju.
- Smider planer. - Det är du som är den lömske
Är det verkligen så viktigt att ha befälet för familjen Crawley, mamma?
Är det min enda anledning?
- Är det inte? - Nej.
Nej, det är det inte.
I åratal-
- har jag sett regeringar ta kontroll över våra liv.
Deras argument är alltid detsamma.
Färre kostnader, större effektivitet. Men resultaten är också desamma.
Mindre kontroll för folket, större kontroll för staten.
Tills individernas egna önskan inte betyder något alls.
Det är vad jag anser vara min plikt att kämpa mot.
Genom att utöva din odemokratiska makt?
Poängen med en stor familj är att skydda våra friheter.
Därför fick baronerna kung John att skriva på Magna Charta.
Jag förstår att ditt argument är mer hedersvärt än jag trott.
Men, mamma, det är inte 1215.
Och styrkan i stora familjer som vår försvinner, det är ett faktum.
Era barnbarn kommer inte tacka er-
- när staten är allsmäktig eftersom vi inte kämpade.
Det går bra, jag kommer inte att ha några.
De är här, så vi borde gå ner så snart Mary kommer hit.
- Har du berättat om mr Mason? - Det har jag.
- Hur tog hon det? - Hon är irriterad.
Men det verkar gått bra i London, så hon är inte så sur.
Trevligt att du kom ikväll, Isobel.
Vi kunde inte missa Carson. Och mrs Carson förstås.
Jag kan inte få rätt på det.
Vi får helt enkelt lära oss.
Vi borde gå ner. Jag kunde höra dem ropa från sovrummet.
Jag har inte varit i köken på minst 20 år.
Har du med dig ditt pass?
Se till att Hans nåd har en drink till hands.
- Hej, Molesley. - Har det förändrats mycket sen din tid?
Jag vet bara att jag kommer behöva Ariadnes tråd för att ta mig ut.
När ska du utse din nya redaktör?
- Kan inte du vara det? - Jag vill vara en sorts "samredaktör".
Men ingen man står ut med det. Så jag ska försöka hitta en kvinna.
En kvinnlig redaktör?
- Jag hyllar dig. - Såklart.
Och vi kan förmodligen snart se fram emot kvinnor på stridsfältet.
- Och en kvinnlig påve. - Nonsens. Det är en bra idé.
Ett magasin för kvinnor.
Vi borde gratulera dem.
Det var fint av dig.
Att hylla Ediths plan.
En apa kommer att skriva bibeln om du låter den vara länge nog.
Carson. Mrs Carson. Jag är ledsen att jag missade vigseln...
- men jag är glad att vara här ikväll. - Tack ska du ha.
Mrs Carson-
- det är som Jane Eyre ber att få kallas mrs Rochester.
- Jag kommer aldrig vänja mig. - Det kommer ingen av oss.
När börjar åtalet?
Jag får veta när det är dags.
Han kan åtminstone inte skada dig nu.
Kan han inte?
Mamma slank iväg.
- Hon var trött, så hon fick gå. - Helt rätt.
Hon kommer nog inte ge upp angående sjukhuset.
- Inte innan hennes begravning. - Hon kommer väl vara på din?
- Tack. - Tack.
Något att rapportera, mr Barrow?
Bara att det är svårare att vara butler än jag trodde.
Om du har insett det, har du använt din tid väl.
Er stuga är redo. Era saker har flyttats dit.
Det var mycket vänligt, tack.
Låt oss veta om något behövs göras, mrs Carson.
Tja, milord, såhär är det.
Vore det inte förvirrande om vi kallas Carson och mrs Carson?
Precis som vi kämpade med att kalla Anna för mrs Bates-
- vore det väldigt konstigt om vi fortsatte att-
-kallas Carson och mrs Hughes?
Åh, halleluja.
Du har gjort mig mycket lycklig.
Låt oss skåla för de nygifta.
De kommer ännu vara kända som Carson och mrs Hughes.
Carson och mrs Hughes.
Jösses, det finns verkligen en Gud.
- Vilken lättnad. - Att känna till en mer än Hans nåd.
Jag vill titta in på mitt rum och se till att de fått med allt.
Absolut.
Textning: SDI Media Översättning: Tomas Lundholm